Земля Калущини провела в останню дорогу Любомира Фединяка.
Про це йдеться на сторінці міського голови Андрія Найди.
Любомир народився 23 січня 1976 р. у селі Кропивник. З дитячих років любив спорт. Після закінчення школи навчався у фізкультурному технікумі, а згодом закінчив Тернопільський університет.
Розпочав свою трудову діяльність у ДЮСШ «Сокіл» тренером з волейболу. З 2000 року працював у Калуському політехнічному коледжі викладачем, а пізніше займав посаду заступника директора з виховної роботи.
“Завжди справедливий, доброзичливий, розсудливий та відповідальний. Любоир був хорошим сином, люблячим чоловіком, батьком, братом, безвідмовним другом, відважним побратимом та добрим односельчанином”, – йдеться в дописі.
Безмежно відданий своїй улюбленій справі, як тренер Калуської збірної з волейболу здобув велику кількість нагород команди-переможця.
У перший же день повномасштабного вторгнення Росії став до лав Збройних Сил України, щоб захистити майбутнє своїх дітей.
Героя поховали на кладовищі в рідному селі Кропивник.
Волонтерство на Донеччині. Погляд зсередини. Побутує думка, що на сході лишились одні ждуни. Ніби й так майже всі були сепарами, невеличка кількість патріотів давно виїхала, а лишились тільки ті, хто чекає рускій мір (ну і, звісно ж, працює на ворога). Багатьом зручно так думати. Помічаю це в особистих розмовах і соцмережах. Але ж як воно
У Шевченка-художника є ескіз «Розп’яття». В одному з листів до Варвари Рєпніної він пише про запрестольний образ розп’яття, який хотів зробити для оренбурзького костьолу. Проте ескіз так і лишився ескізом. На ньому Ісус і двоє злочинців. От тільки на відміну від них, він не прицвяхований і світиться особливим світлом. Зі свідомою любов’ю та покорою
Останні тижні переконливо продемонстрували, що Путін не лише погано знає історію, але і як менеджер дуже слабенький. Він намагається застосувати методи неефективного впливу, брати кількістю, а не якістю там, де потрібно діяти раціонально та точно. Міф про «велич Росії» руйнується не лише діями ЗСУ, але і протестами мобілізованих росіян. Варто нагадати, що на старті широкомасштабного
Україна стрімко летить вперед, точніше, у прірву – за темпами поширення коронавірусу. Лікарні переповнені, щодня страшною смертю вмирають сотні людей. І при цьому все ще є достатньо особин, які протестують проти вакцинації від COVID-19. Буду називати їх саме так, адже всі інші слова, що спадають на думку, у друк не пропустять. Що особисто мене обурює